Kosztolányi Dezső

Füst

Kiadó: ADAMO BOOKS KFT.

http://adamobooks.com

Felelős kiadó: ADAMO BOOKS KFT. ügyvezetője

Copyright © ADAMO BOOKS KFT.

Budapest, 2019

EPUB ISBN 978-963-453-535-5

MOBI ISBN 978-963-453-547-8

Az írásokat összegyűjtötte és a szöveget gondozta: Réz Pál

TARTALOM

AZ ORVOS ÉS A TÁL LENCSE

A TÓT MAÎTRESSE

DUNA

FIRKÁK A JÉGEN

A KATAKOMBA DALA

EMBERBŐR

BUDAPEST, A KÁVÉVÁROS

AZ ÍNSÉG BÁRÁNYKÁI

VELENCE

A ZÖLD SZIGET

KUTYÁBÓL SZALONNA

A CSÚNYÁK

„FÜRDŐI EMLÉK”

QUINTILIO

A HALÁL ÓRÁJÁN

APA ÉS FIÚ

CSAK ÖN UTÁN

AZ IDEGEN FALU

KIS KÍNAIAK

IZZÓ PESTI DÉL A HÁBORÚ ELŐTT

LEVELEK

A PILLANAT

TÚL AZ ÓPERENCIÁN

PÁRIZS

VÉRES KOVÁSZ

NOVEMBERRE

LEVÉL EGY PURITÁNHOZ

AVAR

SZÍV

A SZENT TÉRKÉP

KALENDÁRIUM

LE „KAISER”

MUZSIKASZÓ

MONOLÓG

AZ Ő SZOBÁJA

AZ ISTENEK

A REMETE

PANASZKÖNYV

A HALÁL NYÁJA

BABONA

EGY SZÁL GYUFA

LEGENDA EGY HÁBORÚS HÚSVÉTRA

ENNI ÉS ALUDNI

SOKLEVELŰ BOGLÁRKA

KALAUZNÉK

REGÉNYES EMBEREK
SZÉKELY FI AZ ARANYSÁRKÁNYOK KÖZÖTT
RÓZSASZÍN HAJÚ TRAFIKOSKISASSZONY
MENYASSZONY A KÁVÉHÁZBAN
ALFÖLDI BAKA A JÚNIUSI FÜVÖN
A BÁNYÁSZ
LILIOMOS KATONA

A DIÁK

GYŰLÖLET

A HALÁL PILULÁI

A HÁBORÚ ANYJA

ANGYALOK ÉS TIGRISEK

TÉBOLYULT NYÁR

AZ A NAP

NYOMDAFESTÉK

DZSIU-DZSICU

FECSKÉK

ORVOS ÉS HALÁL

KÖLTŐK

SANYARÚ VENDEL

CSONTOK

UTAZIK AZ ARANY

NAPKELET

KIS KORTÁRSAINK

HÁRMACSKÁN

LÁNCHÍD

AZ ÉLET DIVATJA

GYÉMÁNT ÉS GOND

ÖNGYILKOSOK

AZ ÉLET TÁNCA

ÉJSZAKA, A VONATON

MEHMED SZULTÁN ÚTJA

GYÁSZBESZÉD

HALÁL AZ ÉDESVÍZBEN

A SÁPADT DUGÓHÚZÓ

VÉSZJELET A MARSNAK!

SÖTÉTSÉG

AKIK VÍGAN DUDÁLNAK

HATVAN PERC

CINKOTTA

A TÁBORNOKNÁL

FORRADALMI NÁSZ

ELGÁZOLÁS

KEDVES NAGYSÁD...

AZ ÖRDÖG ÉTLAPJA

ZSIZSIK ÉS SZÁMOLÓCÉDULA

HONGRO-BOCHE

RÁKÓCZI ÚT

GÖRÖG TŰZ ÉS GÖRÖGTŰZ

ANGOL KIRÁLYNÉ

ORVOSNŐK

MI HUSZONÖTEZREN...

HÁTVAKARÓ ÉS KÉK VIRÁG

SZÉKELY NÉPBALLADA

MIT ÁLMODTÁL?

FALSTAFF

BÚCSÚ

FÜST

HALOTTAK

MASZK

MAJD A HÁBORÚ UTÁN

HAJNALTÓL DÉLIG

AZ ÚJSÁGÍRÓ ÁLMA

A PARASZT

KABALÁK

VÖRÖS KARÁCSONY

A CÁR BARÁTJA

KIP-KOP

MERT CSÚNYA

SZÉN

ÁRNYÉK

HARAGSZOMRÁD

KOLDUSOK

SZÖRNYŰ RUHÁK

TEJ

OROSZ KÖZTÁRSASÁG

ATYUSKA

1918

NERO UNOKÁI

„ZSIDÓ KÖZTÁRSASÁG”

XIII

SÍRI REKLÁM

SOROK A SZÜLETÉSNAPOMRÓL

HÁROM ÉV

36,3°

SZEGÉNYEK

KIS CSILLAG

MIT FÉLSZ TŐLEM?

GYUFALÁNG

ZSARNOK, FEHÉR SAPKÁBAN

OROSZ ÍRÓK

ECET

A BÁDOGORROK BOLTJA

SÖTÉT VONATON

ÁBRÁND EGY SZÓRÓL

MESE, MESE, MESS KENYERET!

KALANDOS UTAZÁSAIM

OROSZ LEVELEK A FORRADALOMRÓL

DIÁKOK

MÉLTÓSÁGOS MOZI

KESERŰ CUCLI

APOSTOLOK

ÁKOMBÁKOM

MORZSÁK

MÉRT VAGY SZOMORÚ?

TIZENNÉGY GYERMEKCSONTVÁZ

AZ ŐSEMBER

LEVÉL A MŰVÉSZNŐ RUHÁJÁRÓL, A CIGARETTÁRÓL ÉS A HÁBORÚRÓL

MAMÁVAL REGGELIZTEM...

DRÓTSÖVÉNY-BETEGSÉG

ALLEGÓRIA

FREUD SZIVARJA

AZ ÖRÖM ISKOLÁJA

HJA, BÉKE VAN...

JÁRVÁNY

KEDVES CENZOR

FORRADALMI NAPLÓ

VISSZAJÁRÓ DALOK

BOLDOG DÉLELŐTT A VÉRMEZŐN

VÖRÖS MÁGNÁSOK

A VÖRÖS PANORÁMA

A SZUTYKOS VÁROS

JENŐKE

DRÓTOSTÓT

MUNKAPROGRAM

NÉMA SZÓNOKOK

A BETEG EMBER

BAKSIS

NE FELEDD, SOHA!...

KERESNEK BENNÜNKET

MI TŰNIK EL?

BEER ÚR

CSÚNYA MARISKA... SZÉP MARISKA...

TÁNCOLÓ BETŰK

AZ OKOS VÁROS

AZ ANGYAL

EGY POHÁR VÍZ

AZ ORVOS ÉS A TÁL LENCSE

A nyárspolgár most patakzó szájjal szidja az orvosokat. Komiszság, hogy az orvos egy tál ételért – talán éppen egy tál lencséért – otthagyja az állását, leveti az orvosi fehér kötényét, és földre dobja az operatőr kését, mint déli harangkondításra merőkanalát a lusta kőműves. Már csak az orvosi etikánál fogva is. Másutt a matéria tégla meg habarcs. De itt az anyag csont, hús, ideg és vér. Sikoltó, könnyező és vérző anyagával nem bánhat oly felelőtlenül könnyen, mint más mesterember a fával, a vassal vagy a kereskedő a portékájával. Minden nyárspolgár meg van elégedve ezzel a filozófiával, a szíve összeszorul, torka érzelgős könnyeket nyel, mert a nyárspolgár mindig elérzékenyül a saját zsebén, és rendkívül szentimentális tud lenni más rovására. Mi azonban – tisztelettel – különvéleményt jelentünk be.

Most télidőn, mikor a szegény ember cipője kását kér, és a meztelen lábujja kifityeg a cipőjéből, melyik vándorlegény vagy csavargó mer benyitni egy nagy cipőüzletbe, hogy a nyomorára hivatkozva, a rongyos cipőjét mutogatva – pénz nélkül – jó meleg lábbelit kérjen? Ilyen bizarr ötlete senkinek se támad. Társadalmunk az addsza-nesze elvére van felépítve. Nagyon jól tudjuk, hogy a cipőért, a kalácsért és a tanácsért fizetni kell. Kényszerűtlen nyitjuk ki az erszényünket a vargának, a péknek, az ügyvédnek, és nem ütközünk meg, hogyha a varga, a pék, az ügyvéd, kevesellve a fizetséget, sztrájkol. De te, aki fizetsz a vargának, mivelhogy a cipőd rongyos, már dohogsz és lázadozol, hogyha a lábadat kell megfoltozni, s az orvos a műtét árát kéri. Vajon a vargát tartod nagyobbra az orvosnál, vagy a cipődet becsülöd többre a lábadnál? A tény az, hogy ebben a társadalomban, ahol ki-ki a maga mesterségét folytatja, és ki-ki kucorogva követeli a mestersége díját, az orvost valami avas, romantikus, regényes fénybe állította be, és aki a fájdalommal, a sebekkel, a szenvedéssel foglalkozik, már-már olyanforma színt nyert, mint aki az életen kívül áll, és nem kell hogy számoljon az élet követelményeivel. Természetesnek tartjuk, hogy az orvos flastromot ragaszt a sebünkre. Mi pedig cserébe érte egy szép, kerekre nyírt frázist ragasztunk az ő sebére. Doktor úr, nem tudom meghálálni, hogy megmentette az életemet, inkább nem is fizetek önnek. Ez pesti hála és magyar mondás. Nálunk úgy mennek az orvosi rendelőkbe, mint a színházba. Mindenki szabadjegyet akar, és mindenki rokoni, baráti összeköttetést keres az orvoshoz. A szívére apellálnak, amely – biztosra veszik – okvetlen meghatódik attól a kórképtől, amelyet naponta ötvenszer lát, a kemény szívű páciensek meg vannak győződve, hogy az orvos szíve vajpuha, mindig csak a szívre gondolnak, a más szívére, mindig csak a gyomrukra gondolnak, a saját gyomrukra, a más gyomrára soha.

Most azonban meg vagyunk döbbenve: az orvos éhes, az orvos nem jótékony bűvész és kegyes vajákos, az orvos nem csodatévő, az orvos meg tudja gyógyítani a gyomorhurutot, de a saját korgó gyomrát nem. A nyárspolgár kiábrándul belőle, mint a vidéki kislány, mikor az operaénekest először látja meg a hosszú szakáll, pajzs és vért nélkül. De, aki komoly és becsületes ember, most érzi az idejét annak, hogy le kell számolni a buta frázisokkal, bele kell edzeni a magyar köztudatba, hogy az orvos munkáját pénzzel kell megbecsülni, az olcsó bérért robotoló orvost megilleti annyi irgalom, mint azt a beteget, akit – bár többet keres nála – a szegénysége címén ingyen kezel. Különben ne csodálkozzanak azon, hogy a kutyabőrét, a tudományos örökségét eladja, nem is egy tál pecsenyéért, de egy tál zsírtalan lencséért, feltét nélkül. Tragikomikus helyzet. Az orvos beteg. Páciensek, gyógyítsátok meg!

Élet, 1914. január 11.