Gárdonyi Géza

Göre Gábor bíró úr könyve

Kiadó: ADAMO BOOKS KFT.

http://adamobooks.com

Felelős kiadó: ADAMO BOOKS KFT. ügyvezetője

Copyright © ADAMO BOOKS KFT.

Budapest, 2018

EPUB ISBN 978-963-453-396-2

MOBI ISBN 978-963-453-407-5

TARTALOM

Itt kezdődik az könyvem
Itt kezdődnek a levelek, ahogyan íróttak mikor ulyságba kezdtem írni
Ez a másik levél
Más levél
Nyilatkozat
Más
Más
Az kélygázrúl szörzött tapasztalat
Más
Tovább így vót
Storó gróf Mihájjal mög így lyártunk
Az förödésrül szörzött tapasztalat
Másrul is szólok most mán
Más
A szamár versönygés
A Riglispi úrnál
Ez mán mögen más levél
Ez is
Ez mán a zablakrul szól
Mögen más
Hogy vót tovább
A nemzeti szalóny
A bankó szaporító masina
Az lepéndi kórmány változás
Utazás Turgony sógorral
A Budapestön való széttekintésök
Levél arrul, hogy mi a legokosabb tanálmány?
Durbints sógor elbeszélése a kaszinyóba
Előszózat

INDÖNFÉLE LEVELEI, VALAMINT TAPASZTALATTYAI AZ BUDA-PESTI FŐVÁROSBA KATUFRÉK SÓGORRAL MÖG DURBINTS SÓGORRAL. A ZÉN NÓTÁM IS BENNE VAN EBBE A KÖNYVBE
IRTAM ÉN MAGAM AZ SALYÁT KEZEMMEL GÖRE GÁBOR BÍRÓ ÚR
EBBŐL A KÖNYVBÜL EZ MÁN A TIZÖNHARMAGYIK ERESZTÉS

Itt kezdődik az könyvem

No minekutána, hogy ügön kapdossák az könyvemet, immáron az vakartsa is elfogyott, aszondi az könyves bótos úr, hogy aszondi ulyra ki köll nyomtatni, mer úgy kél ez a könyv, mintha mézes kalátsbul vóna sütve.

Mondok hát lám az papunk, hogy potskondiázta az könyvemet, hogy aszondi szamárság és ű is össze eszkábált valami perdikátziós könyvet, de abbul el nem adott 3-mat se, az én könyvembül mög lám irmagul is alig maratt hát ebbűl is ki tetszik, hogy pap se ment a ziritsségtűl.

És minekutána sokan kérdözték, hogy ki fia lánya vónék? és eggy úgy is kérdözött hogy ki az a tsuda okos embör? hát én ugyan errül szólani nem szándékoltam, de mondok ha mán kérik vagyok én ojan embör, hogy mögér az én jellösségöm is egypár mártás téntát, mivelhogy ijen bíró mint én nem mindön bokorban teröm, ezt lyózanul is elmondhatom. Hát éngöm a lyóságos Szentisten Lepéndön teremtött ű szent kögyelmiből, a miért aszondom, hogy hálistennek, noha bal tsillagzat is ragyogott az böltsőm fölött, de azér néköm még asse árt. Mer észszel okossággal mindön bajbul ki gázol az magyar, mint ebben a könyvemben is kipéldázódik.

És a zén apám a zéidős anyámat vötte feleségül, aki pedig az Tzompó Tsörge falamiábul való, ügön dicséretön lyelös falamilia és bötsülettel élt, mind a zén születésömig. Isten nyuktassa őket.

A zén életöm pedig nem közönségösen kezdődött, hanem hogy édös anyám Nagy Kőrösön lyárt, ott születtem. Mer a zöregapám temetésire mönt oda édös anyám, noha apám nem akarta elereszteni, és a zasszonyok se lyavallották, de mégis elmönt, mert röttentő nagy szeretettel szerette a zédösapját.

Most mán a kotsi rázást okolom magam is, hogy az rázott elő, de azis möglöhet, hogy az jó Isten velem akarta mögvigasztalni az tsalárdot, mer mihánt a temetés mögtörtént, mingyán én következtem. Ott az beteg ágyba a zöreganyám öszve súg édös anyámmal hogy aszondi szép az gyermök, kár odaadni az pápistáknak, körösztöltessük az magunk hütire, vagyis kálomistának, otthon mög majd kimentögetöd magadat, hogy gyönge vót az gyermök, azér köllött hamar mögkörösztölnünk.

Hát ugyis történt, de mikor hazaérkeztünk édösapám majd szétvetötte az házat mérgibe, oszt aszondi nem hallottad-e hogy az római anyaszentögyház a zigazi vagyis ögyedül üdvözitő? Avval se szól se beszél kapi az satyakot, oszt átsilyet Durbintsékhon, aszondi Gyék ken komám asszony rögvest a paphon. A zis őtözik, vüsznek éngöm az paphon. A pap éppen az templomba vót, misézött. Édösapám kérdözni akarta, hogy nem baje ha mégögyször mögkörösztöltet? de addig vakarta a fejit, hogy mikorra szóhon lyuthatott vóna, mán az pap belefogott az körösztölésbe, aztán mög azt gondóta apám nem bor az gyermök, kétszer is mögvizelhetik, káposztábul is lám kétszer szödünk az tányérunkra.

Minekokájér fizetött aztán öt pöngő forint bírságot.

Dehát oda se neki. Mer azóta is elgondókottam én sokszor, hogy mondok én minden lyót duflán kapok mőte élök az jó Istentül. Mert lám a körösztségöt is duflán kaptam, az gyermökejim is ikrök többnyire, az dörökam is kétszörösen ojan vastag mint más emböré mög az nyakam.

Szöbb gyermököt pedig mint én vótam nem pingált a kőrösi föstő se, tsak az felyem vót nagy, szinte ódalt húzott, de asse baly, mer sok péznek nagy erszény való.

Mán akkor kitetszött, hogy én bíró löszök, mer akkora karaj kinyeret nem övött mög egy gyermök se mint én. A hasam mán akkor is dombos vót és ritkán szólottam, de okosan. Még a születésöm után való napokban mögkérdözték a zöreg Szüts Borbálát, a ki efféle javós asszony, hogy mit mond rúlam az tsizijó? hát aszondi, hogy az okos tsellagzatba születtem, a mi nagy méltóságot lyelönt és kemény fejü embör lösz belölem. Igy eltanálta a vén boszorkány.

No aztán, hogy akkor mán mög vót a ziskola a faluba hát éngöm is befogtak, álgya mög a zisten a Zignátz mestör urat az haló porába is, noha nem tsak felülrül verte az felyembe az bötüket, hanem alulrul is, ami bizony akkor nem tetzött neköm, de lám ha irni olvasni nem tudnék, soha bíró nem löhetött vóna belűlem és a számvetésbe is lyól mögoktatott, ugy hogy 20-szig köréta nélkül is számolok, azon fölül mög körétával palajbászszal tsakugy kiszámolok én mindönt akár a jedző úr, ritkán ha babbal kukoritzával.

De édös apám nevelésének is sokat köszönhetök, mer el el vitt magával az kotsmába, oszt a szályamba atta az pélpáját úgy gyönyörködött bennem. Hogy aszondi.

- Hát van-e ijen lyó sora az báró filyának?

Ugy ültem a székön mint valami kis királyfi, hogy mindönki éngöm bámult, még a zöreg Kálmány tsizmadia is hogy aszondi:

- Ugy köp, mint valami püspök.

Ennél többet pedig előljáró beszédnek nem irok, mert meleg van.

Itt kezdődnek a levelek, ahogyan íróttak mikor ulyságba kezdtem írni

Tekintetös szörkesztő hivatal.

Lyó egésségöt és hasolló lyókat kivánok, továbbá az vóna tisztölettel az kérésöm, hogy bíróválasztás lösz minálunk, aztán a zén nevem még soha ki nem szörkesztődött a zulyságba, noha a szögedi árvízkárosok lyavára is adakoztam egy forintot és én illesztöttem az torony gombot az toronyra, hát szeretném és az én felesigöm is ügön óhajti, ha kiszörkesztenék az nevemet, mert Göre Gábor a zén bötsületes nevem és a zelső énekös is én vagyok a faluba az Jézust én éneköltem az paksióba a nagyhétön, máskülönben bírónak mög nem választanak, hát szörkesszék ki az én bötsületes nevemet, hogy mögválasszanak mejhöz hasolló lyókat kivánok.

Göre Gábor
adó fizető és választó polgár

Ez a másik levél

Tekintetös szörkesztő hivatal.

Lyó egésségöt és hasolló lyókat kivánok és köszönetömet irom, mivelhogy immáron bíró úr vagyok, továbbá, hogy a zárvamegyei tótoknak nints mibe mártaniok az kanalat, hát kivetöttem 12-t zsák krumplit adóba és 2-t véka babot. De el lopták zsákostúl. No ijen gazembörség. Mondok tisztőt tanáts, mindönkinek tisztösség, bötsület, de a tolvaj nem löhetött más tsak Vida Imre, de mivelhogy ű maga atta a zegyik véka babot, ne haragitsuk mög, mer ha mögen adakozás fordul, sömmit se ad. Hát másnap éjjel visszalopattam tőle, mer mondok ez mégis pogányság, hogy a szögény tótok szájábúl kivöszi a falatot. Mer az tótot se hiába terömtötte a jó Isten, hanem hogy lögyön a ki derótozzon az magyarnak.

Mejhöz hasolló lyókat kivánok.

Göre Gábor
bíró úr.  

Más levél

Tekintetes Szörkesztő urak.

Mögkaptam az levelet, hogy mögirjak mindönt, ami az bíróságomba történik, hát most is történt. Ugy kezdődött, hogy aszondi a minap Fekete Battancs János, hogy aszondi:

- No nászom vöszi-e kend rajtam észre az változást?

- Nem én mondok.

- Hát aszondi nem láti kend, hogy a zannyukom uly madzagot huzott az gatyámba.

- Mondok de nagyra vagy avval a garasos szatyinggal.

No aztán hogy ez neki nem tetszött, hát szó szóba, igy mög úgy, ennek mög annak, aztán ű neköm, én neki mivelhogy ű is hörtsökös embör, hát a zén lajbim tsak messzes lött hátul, de a züvé poros is.

- Ebbül párviadal lösz, aszondi a jedző úr, a bötsület kivánnya.

- Mi az a párviadal? mondok.

Hát aztán mögmagyarázza, hogy most mán én úr vagyok, hát úri módon röndözzem az bötsületöt.

- Hogyan? mondok.

- Ugy aszondi, hogy vagy karddal vagy rebolos pisztojjal.

Mögvakarom az felyemet, oszt mondok kard nincs a faluba, csak egy, akivel az bokrajit szokta nyesni a kántor.

- De aszondi pisztoj van hat is.

Mondok a jedző úrnak, hogy én pisztoj elé ki nem állok, mert ha János véletlenül belém trafál, az neköm is baj lösz, neki is.

- De aszondi talán bizony fél kend.

- Persze hogy félök, mondok, hát hogyne félnék pisztojtul.

- No aszondi, akkor nem is való kend bírónak. Mer vagy úr valaki vagy paraszt.

- De mondok hátha belém trafál, vagy hogy én ű bele?

- Hát aszondi, messzirül nem ártalmas a falusi pisztoj, de különben is úgy megtőttöm én puskaporral, hogy fére rúgódik.

- No mondok hát akkor tsak röndözzük el a bajt urasan.

A jedző úr aztán el is röndözte, kiáltunk röggel a piatzra. A fehérnépeket bezártuk, hogy ne sikijjanak.

Mikor a jedző ur tüzet kijátott, elsütöttük a pisztojt.

Hát a zén golyóm a jelző ur szamarába furódott, a ki ott legelt a parton, Fekete Battancs pisztoja pedig szétrugódott és olyan a pofája, mint az mákos tzipó. Igy röndöztük az bötsületöt.

Mejhöz hasolló jókat kivánok.

Göre Gábor
bíró úr.   