William Shakespeare

Szeget szeggel

Fordította: Mészöly Dezső

Kiadó: ADAMO BOOKS KFT.

http://adamobooks.com

Felelős kiadó: ADAMO BOOKS KFT. ügyvezetője

Copyright © ADAMO BOOKS KFT.

Budapest, 2015

ISBN 978-963-387-428-8

TARTALOM

ELSŐ FELVONÁS

MÁSODIK FELVONÁS

HARMADIK FELVONÁS

NEGYEDIK FELVONÁS

ÖTÖDIK FELVONÁS

SZEMÉLYEK

VINCENTIO, Bécs hercege
ANGELO, a helytartója
ESCALUS, öreg tanácsúr
CLAUDIO, nemesúrfi
LUCIO, nagyszájú léhűtő
KÉT MÁSIK HASONSZŐRŰ NEMESÚRFI
PORKOLÁB
TAMÁS,
PÉTER, szerzetesek
BÍRÓ
VARRIUS
TUSKÓ, együgyű rendőr
HÓLYAG, bolond nemes
POMPEIUS, csapos
RÉMES, hóhér
BERNÁT, korhely rab
IZABELLA, Claudio húga
MARIANNA, Angelo menyasszonya
JÚLIA, Claudio szerelmese
FRANCISKA, apáca
TEKERINÉ, kerítőnő
Tanácsurak, rendőrök, polgárok, apród, szolgák

Szín: Bécs

ELSŐ FELVONÁS

1. szín

Terem a herceg palotájában.
Jön a herceg, Escalus, tanácsurak és szolgák

Herceg
Escalus!

Escalus
Parancsolj hercegem!

Herceg
Csak fontoskodás volna - azt hiszem -
Kifejtenem a kormányzás mikéntjét;
Hisz bölcsességed - ennyit jól tudok -
Felülhalad minden rendű tanácsot,
Mi tőlem tellenék. Nincs hátra más:
Fényes tudásod toldd meg szorgalommal -
És élj vele! Népünk természetét,
Bécs városának institúcióit,
A közös törvény száz ágát-bogát
Úgy ismered, hogy még bölcs véreink
Között sincs párod ebben. Fogd, ez itt
A megbízásod. Tőle el ne térj!
S most Angelót hívjátok: kéretem.

Egy szolga el
Mit gondolsz: hogy fog képviselni minket?
Mi nagy gonddal szemeltük őt ki arra,
Hogy távollétünkben helyettesítsen;
Népünk félelmét és imádatát
S kormányhatalmunk minden eszközét
Őrá ruháztuk. Mit tartasz felőle?

Escalus
Ha van csak egy is Bécsnek városában
Ily tisztességre s kegyre érdemes,
Az Angelo.

Herceg
Lám, itt jön ő maga.

Jön Angelo

Angelo
Mint fenségednek készséges híve:
Várom rendelkezését.

Herceg
Angelo!
Szemünk előtt az életed: nyitott könyv.
Ki csak belétekint, láthatja nyilván:
Ki és mi vagy te. Jómagad s erényed
Nemcsak tiéd! hogy jómagad csupán
Talentumodra és talentumod
Csupán magadra áldozd. Istenünk
bennünket, ahogy mi a fáklyát. Úgy tart
S egy fáklya sem világol önmagának!
Ha erényünk nem előttünk halad,
Akár ne is legyen! Minden nemes szív
Azért termett, hogy szolgáljon nemes célt.
A természet hitelbe adja kincsét;
Mint takarékos istennő, behajtja
A hálaadót és a kamatot.
De mért tanítsam erre a tanárt?
Figyelj hát, Angelo!
Távollétünkben hatalmunk tiéd!
A te szíved és nyelved osszon itt
Bécs városában életet s halált!
Escalus, ámbár elsőnek hívattam -
Utánad áll. Íme: a megbízásod.

Angelo
Fenséges úr, próbáld meg jobban ércem
Mielőtt rája oly nagy és nemes
Képet veretnél.

Herceg
Kár tovább szabódni:
Megfontoltan választottunk mi téged;
Foglald el tisztedet. Elutazásunk
Oly sürgető, hogy fontos dolgainkat
Itt kell hagynunk elintézetlenül.
Mihelyt időnk és módunk engedi,
Majd hírt adunk. S hírt várunk innen is!
Szívből reméljük, boldogulni fogtok
Megbízatásotokban!

Angelo
Hercegem! Engedd, hogy egy darabon elkísérjünk!

Herceg
Sietségem nem engedi.
Aggályra nincs okod - szavamra mondom -,
Hatalmad annyi, mint az én hatalmam:
Törvényeinken enyhítesz, szorítasz,
Amint te látod jónak. Add kezed!
Titokban megyek. Kedvelem a népet,
De nem szeretek közszemlére állni.
Lehet, hogy szép, de nékem nincs ínyemre
A dörgő taps, a zúgó éljenek...
Azt tartom én: nem épelméjű az,
Ki ebben tetszeleg. Nos, Isten áldjon.

Angelo
Az Ég megáldja minden tervedet!

Escalus
Vezessen kézen s hozzon vissza épen!

Herceg
Köszönöm. Isten véletek! (El)

Escalus
Ugye megengeded majd, jó uram,
Hogy nyíltan szólhassak veled?
S szeretném látni állásom mivoltát.
Hatalmam van - de mekkora s miféle?
Azt nem tudom.

Angelo
Akárcsak én. Vonuljunk hát el együtt:
Mi ketten ezt a kérdést csakhamar
Tisztázni fogjuk.

Escalus
Követem kegyelmed.

Mindketten el

2. szín

Utca
Jön Lucio és két nemesúrfi

Lucio
Ha hercegünk meg a többi herceg meg nem egyezik a magyar királlyal, akkor aztán minden herceg nekiesik annak a királynak.

Első nemesúrfi
Az Ég adjon nekünk békét, de ne a magyar király békéjét.

Második nemesúrfi
Ámen.

Lucio
Te is olyanformán fejezted be, mint az egyszeri ájtatos kalóz, aki a Tízparancsolattal szállt tengerre, de egyet letörölt a tábláról.

Második nemesúrfi
Azt, hogy: „Ne lopj!”?

Lucio
Azt levakarta

Első nemesúrfi
Igen, mert ez a parancsolat dolga mellől parancsolta el a kapitányt meg mind a többit. Elvégre lopni indultak! Van-e olyan katona, akinek ínyére volna az ebéd előtti imádság, mikor békéért könyörögnek?

Második nemesúrfi
Én még sose láttam olyan katonát, aki ezért megharagudott volna.

Lucio
Nem hát, mert nem is jártál még olyan helyen, ahol asztali áldást mondtak.

Második nemesúrfi
Nem-e? Hallottam egy tucatot legalább.

Első nemesúrfi
Versben?

Lucio
Mindenféle versmértékben, mindenféle nyelven.

Első nemesúrfi
Meg mindenféle valláson - gondolom.

Lucio
Miért ne? Az áldás csak áldás, minden vita ellenére, mint ahogy te is csak kötni való gazember vagy minden áldás ellenére.

Első nemesúrfi
De te is csak egy végből vagy velem.

Lucio
Egyből én, mint a bársony meg a visszája. Te vagy a visszája.

Első nemesúrfi
Te meg a bársony. Finom bársony. Háromszor kefélt bársony. De mondhatom: inkább vagyok én a visszája, mint olyan franc módra agyonkefélt bársony, mint te. Nyomon vagyok?

Lucio
Nyomon vagy, de a nyom is terajtad: látszik, hogy tapasztalatból beszélsz. Hanem saját szavadból okulok: eztán mindig koccintok az egészségedre - ráfér -, hanem egy pohárból nem iszom veled, míg élek!

Első nemesúrfi
Azt hiszem, magam másztam bele a bajba.

Második nemesúrfi
Magad hát - vagy hogy a féreg másszon tebeléd.

Lucio
Ni csak, ni csak itt jön a mi Kegyosztó Mamánk! Annyi nyavalyát összeszedtem a házánál, hogy benne van nekem...

Második nemesúrfi
No, mennyibe?

Lucio
Találd ki.

Második nemesúrfi
Háromezer vörösbe.

Első nemesúrfi
Annyiba - meg még többe.

Lucio
Meg egy franc koronába.

Első nemesúrfi
Te mindig valami nyavalyát akarsz fölfedezni bennem. De nagyon tévedsz. Kutya bajom.

Lucio
Hát kutya egy baj, nem mondom. Még a csontot is megeszi, mint a kutya.

Jön Tekeriné

Első nemesúrfi
Ni csak! Már megint melyik csípődbe állott bele a nyilallás?

Tekeriné
Jó, jó. Most kaptak el valakit éppen: már viszik is a börtönbe. Pedig többet ér, mint ötezer az ilyen magatokfajtából.

Második nemesúrfi
Ki az? Beszélj!

Tekeriné
Claudio úrfi.

Első nemesúrfi
Claudio - börtönbe? Ez nem igaz...

Tekeriné
De bizony igaz. Láttam, amint elkapták; láttam, amint vitték; sőt mi több: harmadnapra leütik a fejét.

Lucio
Elég a bolondságból! Sehogy se tetszik nekem a dolog. Bizonyos vagy benne?

Tekeriné
De még milyen bizonyos. És mindez csak azért történt, mert Júlia kisasszonynak gyereke lesz tőle.

Lucio
Ez igaz lehet. Claudio találkozót adott nekem két órával ezelőttre... Márpedig ő máskor pontosan meg szokta tartani szavát.

Második nemesúrfi
Megjegyzem, ez azzal is összevág, amiről az elébb beszélgettünk.

Első nemesúrfi
Főleg pedig a proklamációval.

Lucio
Gyerünk, tudjuk meg, mi az igazság!

Lucio és a két nemesúrfi el

Tekeriné
Kit háború visz el, kit a váltóláz, kit az akasztófa, kit a szegénység... Bizony még kuncsaft nélkül maradok.

Jön Pompeius

Mi az, mi történt veled?

Pompeius
Most kísérnek be egy embert.

Tekeriné
Mit csinált?

Pompeius
Egy lányt.

Tekeriné
De mi a bűne?

Pompeius
Pisztrángot fogdosott a tulajdon patakjában.

Tekeriné
Mi az? Tán valami lánynak gyereke lett tőle?

Pompeius
Nem, hanem valami nőnek lánya lett tőle. Hát nem hallott a proklamációról?

Tekeriné
Miféle proklamációról?

Pompeius
Azokat a külvárosi házakat Bécsben mind lerombolják.

Tekeriné
Hát a belvárosiakkal mi lesz?

Pompeius
Azokat meghagyják magnak. Azoknak is végük lett volna, ha egy bölcs polgár meg nem menti őket.

Tekeriné
De hát minden vendégfogadónkat lerontják a külvárosban?

Pompeius
Le a földig, asszonyom.

Tekeriné
Bizony fölfordult az állam fenekestül! Mi lesz velem?

Pompeius
Sose féljen! Jó cégnek mindig akad vevője. Azért, mert búcsút mondunk a szállásnak, még nem kell búcsút mondanunk a mesterségnek is. Én megmaradok a maga csaposának. Bátorság! Magával kímélettel fognak bánni. Hisz maga majd’ a szeme világát elkoptatta a szolgálatban: erre különös tekintettel lesznek.

Tekeriné
Mit van mit tenni, jó csaposom? Gyerünk nyugdíjba.

Pompeius
Itt jön Claudio úrfi... Kíséri a porkoláb a dutyiba. Amott meg Júlia kisasszony.

Mindketten el.

A porkoláb, Claudio, Júlia és rendőrök jönnek

Claudio
Fickó, mit bámultatsz országvilággal?
A börtönbe kísérj, parancs szerint!

Porkoláb
Nem rosszindulat az, hogy így teszek:
Ez Angelo úr különös parancsa.

Claudio
Így sújt le a félisten, a Hatóság,
Hogy megfizessünk bűneink szerint.
Akár az Ég: ha úgy tetszik - kegyelmez,
Ha úgy tetszik - ítél. S ez mind: Igazság!

Visszajön Lucio és a két nemesúrfi

Lucio
Nézd csak! Mi juttatott rabságra - he?

Claudio
A nagy szabadság, úgy ám, a szabadság.
Amint zabálás hosszú bőjtnek atyja:
Minden szabadság, hogyha eltulozzuk -
Rabságra fordul. Mint patkány a mérget,
Úgy habzsolná természetünk a bűnt;
S ha jót húztunk belőle - itt a vég.

Lucio
Ha én fogságban ilyen pompásan tudnék bánni a szóval, mindjárt elküldenék egy-két hitelezőmért. Hanem az igazat megvallva: jobb szeretem én a szabadság bolondságát, mint a börtön bölcsességét. Mi a vétked, Claudio?

Claudio
Az, amit ha kimondok: vétek ismét.

Lucio
Csak nem gyilkosság?

Claudio
Dehogy.

Lucio
Paráználkodás?

Claudio
Mondjuk rá.

Porkoláb
Gyerünk! Menni kell.

Claudio
Egy szóra még, egy szóra, Lucio!
(Félrevonja)

Lucio
Akár ezerre, ha rajtad segíthet.
Hát így firtatják a paráznaságot?

Claudio
Ez így esett: tisztes kötés alapján
Egy ágyban háltam az én Júliámmal;
- Hisz ismered - már feleségem is,
Csak éppen nincsen kihirdetve még...
S azért nincsen, mert vár rá egy örökség
A jó rokonság nagyládája mélyén,
S mi jónak láttuk, hogy rejtsük szerelmünk,
Míg lassacskán felénk nem hajlanak.
De a sok édes-kettes óra titka
Túl nagy betűvel van páromra írva.

Lucio
Talán - gyerek?

Claudio
Az, sajnos, eltaláltad.
És most a herceg új helyettesét -
Talán az újság fénye kapta el?...
Vagy a közélet olyan, mint a ló,
S a kormányzó, ki most pattant nyeregbe,
Sarkantyúját jól oldalába vágja,
Hogy megmutassa néki: ő az úr?!...
Vagy hogy zsarnokság együtt jár a trónnal?...
Vagy együtt jár a ranggal? - nem tudom -
De új urunk most föltámasztja mind
A különféle büntetéseket,
Mik ócska kardként szögre téve lógtak -
Húsz éve lesz már, hogy felé se néztünk!
S ő most, azért, mert hírre-névre vágyik,
A sutban alvó törvényt fölveri
És rám uszítja. Az! Hírnévre vágyik!

Lucio
Arra, esküszöm, arra! S bizony fejed olyan lazán áll már a nyakadon, könnyebben elvesztheted, mint egy szerelmes fejőlány. Küldj a herceg után: apellálj hozzá.

Claudio
Már küldtem is, csak nem találni meg.
De kérlek, Lucio, tégy meg nékem egyet!
A zárdába ma lép be a húgom,
Most kezdi meg a próbaidejét.
Tudasd vele veszélyes helyzetem.
Kérd nevemben: puhítsa pártfogókkal
A zord helytartót - menjen ő maga!
Csak ebben bízom. Mert az ifjúsága
Alázatosan, némán úgy beszél,
Hogy minden férfit megindít. Különben
Tud ő bánni a szóval, ha akar.

Lucio
Hát csak legyen is! Azért is, hogy egy kicsit fölbátorodjanak a magamfajták - mert ugyancsak megszenvednénk ezt a kemény törvényt -, no meg azért, hogy te is örülhess még az életednek. Sajnálnám, ha így bolondjára elveszítenéd egy parti biliárdon. No, megyek a húgodhoz.

Claudio
Köszönöm szépen, Lucio.

Lucio
Két óra sem telik belé!

Claudio
(a rendőrökhöz) Gyerünk hát!

Mind el